SalPan jalkapallon pyörittämä liikuntatoimi on yhteiskunnalle taloudellisesti kannattavaa

Jalkapallo on toiminut pyyteettömästi Salon seudulla monella tasoilla julkisuudessa usein esillä olevan edustusjalkapallon lisäksi.  Seuraavassa viime vuoden aikana tapahtumia.

-	vuosittainen Päivisfutis-jalkapallotapahtuma useille sadoille Salon päiväkotien lapsille
-	vuosittainen Salon peruskoulujen n. 1500 ala-asteen oppilaille suunnattuna Koulufutis-jalkapallotapahtuma
-	vuosittainen 3-päiväinen Jalkapallokoulu/liikuntaleiri Urheilupuistossa
-	Vipinä lasten palloilutapahtuma n. 1200 henkilölle; viimeksi yhdessä Vilppaan kanssa
-	Baanaliiga, lähes 800 juniorin viikoittainen tapahtuma kesän aikana
-	normaalia seuran junioritoimintaa 12 joukkueen voimin
-	useita kymmenien juniorijoukkueiden otteluturnauksia

Näiden lisäksi SalPa on osallistunut yhteiskunnalliseen toimintaan useammalla tapahtumalla ja hyväntekeväisyys tempauksella. Näistä mainittakoon mm. huumeiden vastaisuus -teema Radio 882:n ”Älä astu portista” –kampanjassa. Viimeisin hyväntekeväisyystapahtuma oli River Futis, jonka avulla kerättiin varoja ja näkyvyyttä syrjäytyneiden nuorten Luotsi-projektiin.

SalPan nykyisen harrasteliikuntaa painottavien Päivisfutis, Koulufutis, Liikuntaleirin ja Lasten Vipinä palloilutapahtuman sekä osallistujamäärältään suurimman Baanaliigan lisäksi on suunnitteilla jatkoa 12 ikävuoden jälkeiseen toimintaan. Baanaliigasta erotetaan oma tytöille tarkoitettu jalkapallosarja. Baanaliigan jatkoksi on jo suunniteltu 12-15 -vuotiaiden harrastesarjaa, jossa ei-kilpafutista pelaavat voisivat tavata, kuntoilla, harjoitella ja ennen kaikkea liikkua terveen harrastuksen parissa poissa kaduilta. 

Nyt organisaation energia ja varat menevät epäolennaiseen toimintaan kuten itsestään selvien asioiden perustelemiseen.  Jos esimerkiksi edustuksen Paimion kunnalle maksamat yli 10.000 € Paimion harjoitusnurmen käytöstä olisivatkin käytössä vaikka nuorten ohjaajien kouluttamiseen ja varustamiseen.

Liedossa muutamassa vuodessa on jalkapallojunnujen määrä kolminkertaistunut ja edustus-joukkue pelaa edelleen nelosessa. Kunta palkitsi Liedon Pallon arvokkaan kasvatustoiminnan lämmitettävällä keinotekonurmikentällä.

Kun lasketaan vielä seuran tekemät talkootunnit mm.  junnujen harjoitushalliin pystyttämiseen ja ylläpitoon sekä sen purku taas keväällä odottamaan uutta hallia, on jo panostusta melkoisesti.

Jos lähdetään tutkimaan yhteiskunnallisia vaikutuksia vaikka vain rahallisesti ja unohdetaan ne elämykset, tekemisen kautta nuorille ja heidän vanhemmilleen tuotetut kokemukset, niin taloudellisillakin mittareilla löytyy selkeätä näyttöä.

SalPan organisaation taustahenkilöitä on ollut mukana mm. Älä astu portista –projektissa.
Projektissa kerättiin vuoden 1999 Saloa koskettavia tietoja mm. Salon poliisilta, paikallisilta vakuutusyhtiöiltä, salolaisilta terveysviranomaisilta ja sosiaalitoimen edustajilta. Yhteenvetona saatiin seuraavia vuosittaisia tuloksia. 
[list:514c5161de]
-	Salossa vuosittain rikollisuuden ja ilkivallan kustannukset n. 2,6 milj. € (15,5 milj  FIM)
[list:514c5161de]
     o      pääasiassa nuorehkojen syrjäytyneiden tekemiä
     o      huumeilla osuutta n. 80-90 % tapauksista[/list:u:514c5161de]
-	tämä on n. 340 € (2000 FIM) / salolainen perhe vuosittain 
-	yhden huumenuoren yhteiskunnalliset kustannukset ovat jopa 1,2 miljoonaa € (7,3 milj. FIM)
[/list:u:514c5161de]
Jos otamme vertailukohdaksi joulukuussa 2002 ilmestyneen Marja Aarnion väitöskirjan tunnusluvut, Suomessa käytetään 11,5 miljoonaa € liikunnan tukemiseen ja samaan aikaan esim. sairaspoissaolojen vaikutus on 1,4 miljardia €. Koulujen liikunta ei nykyisellään riitä. Tästä voi selkeästi päätellä, että muiden tahojen kuten urheiluseurojen panos väestön, erityisesti nuorten, liikuntakulttuurin ylläpitäjänä kasvaa. Näin myös Salossa.

Marja Aarnio toteaakin, että yhteiskunnan liikuntapanostus ei ole oikeassa mittasuhteessa sen vaikutuksiin. Tämän väitöskirjan tutkimustulosten siirtäminen Saloon antaa sairaspoissaolojen vuosittaisiksi kustannuksiksi n. 7 miljoona € eli 42 miljoona markkaa. Valtavia summia ja jos otamme Saloa laajemman eli lähikunnatkin mukaan nousee summa 14-18 miljoonaan Euroon. 

Jos näitä em. rahoja vertaa vaikka siten että toimintamme säästää esimerkiksi vain 2-3 huumeisiin syrjäytyvää nuorta tai vähentää sairaspoissaolojen määrää Salossa tai lähikunnissa niin

-	400.000 €  (2,4 milj. FIM) keinotekonurmi
-	840.000 €  (5 milj. FIM) pienjalkapallohalli
-	30 ympärivuotisesti palkattua ohjaajaa á 2.500 € (150.000 FIM)/hlö/vuosi
-	
eivät ole edes yhdessäkään minkäänlaisia kuluja käyttäjämääriin nähden. 

Tässä valossa SalPan ja koko alueen jalkapalloväen liikuttamat tuhannet ihmiset taistelevat sekä syrjäytymistä että sairaspoissaoloja vastaan melkoisella arsenaalilla. Tämä on syytä ottaa huomioon kun keskustellaan liikunnan ja esim. sosiaali- ja terveydenhoidon menoista. Ei pelkästään jalkapalloväki vaan kaikki urheilu- ja nuorisotyötä tekevät tahot toimivat yhteisen edun nimissä. Erona on vain se ettemme me saa tästä toiminnastamme palkkaa emmekä edusta virallista ns. sosiaali- ja terveydenhuoltopoliittista statusta ja toimimme ns. ennaltaehkäisevänä vaikuttajana - ei jo roihuavien tulipalojen sammuttajana.