Siinähän noita syitä tulikin heti kertaheitolla.  Jostain on aloitettava pohtiminen.

Ensiksi tuohon tasoon:

Missä löytyy vika tuohon alhaiseen tasoon ja millä tavalla sitä voitaisiin kohottaa?  Onko vika valmennuksessa ihan junnutasolla jos pelaajilla ei ole taitoa pelata palloa?  Muutamat yksinkertaiset asiat kuten kierrätys laitoja pitkin ja puolenvaihdot voivat olla hukassa, varmasti löytyy lisää parannettavaa monilla muillakin tasoilla.

Pitäisikö koulujen oheen perustaa vaikka jalkapalloon keskittyneitä luokkia, jolloin koulunkäynnin ohessa tulisi tekniikka yms. harjoitteita säännöllisesti päivittäin ja samalla myös normaali koulunkäynti etenisi.  Ja valmentajina tietenkin olisi kunnon jalkapallovalmentajia eikä monilajitaitajia, jotka toki voisivat hoitaa muille normaalin liikuntaopetuksen ja ohjauksen.  Näinhän on monessa muussa maassa järjestetty.

Sitten talviharjoitteluolosuhteet: ketä kiinnostaa pomputella pihalla pakkasessa, jossa pallokin jäätyy?  Maailman yksikertaisin asia, on se vaikka kuplahalli, on sekin parempi.  Mutta kun ei niin ei.  Jääkääkkäilijöille sitten tempaistaan halli vaikka väkisin, kun se on niin muodikasta.

Valmentajien koulutus, onko se oikealla tasolla Suomessa?  Siitä en osaa sanoa mitään.

Olosuhteet:

Täällä asumme, kylmässä Pohjolassa jonka kesä on lyhyt ja vähäluminen.  Jalkapallokauden alku on samoihin aikoihin kun kasvukausi käynnistyy ja orastava kenttä tuhotaan monella paikkakunnalla heti alkuunsa, ja asia korjaantuu vasta kun käsittämätön kesätauko on ohitettu.  Uusien kenttien teko tai vanhojen remontoiminen onkallista puuhaa, jos lämmitettävät kentät on ainut vaihtoehto, hallejahan nyt ei tähän voi sotkea.  Pitäisikö kylmästi vaatia, että tiettyyn sarjatasoon saakka pelit on pelattava nurmikentillä poikkeuksitta?  Olisi aika kova tuomio, varsinkin jos seura (kuten melkein kaikki seurat Suomessa) pelaavat kunnan/kaupungin omistamalla kentällä.  Seuroilla ei ole varaa upottaa satoja tuhansia kenttiin.  Tämä on ongelma johon en tiedä ratkaisua, koska useimpia kuntia ei yksinkertaisesti kiinnosta se millaisissa olosuhteissa oman kylän pojat pelaa ja missä sarjassa.  Omista ei olla ylpeitä, ja jos ollaan niin johan on muutkin kiljumassa samaa kohtelua.  Yhteen hiileen kun ei voi aina puhaltaa.

Veikkausliigan kiinnostavuus?  Onko sitä?  800000 asukkaan lähialueella saa HJK kasaan huimat 4000 katsojaa.  Tänä vuonna Atlantis teki komean kupsahduksen, viisi muuta on seurannassa taloudellisten vaikeuksien takia ja mukan viime kauden mestari.  Missä meni vikaan?

Suomi on oikea takapajula, ihmiset paistavat kotona makkaraa grillissä shortseissaan ennemmin kuin saapuvat otteluun.  Se kertoo jo paljon. Ihmetellä täytyy, että Suomessa ylipäätään pelataan edes mestaruussarjaa, jossa on täysipäiväisiä ammattilaisia.