Kiitos vaan.
Luulenpa ettei se yksi mieskään olisi voinut tehdä tilanteelle mitään, sen verran kauhealta tuo näytti kentän reunalta katsottuna.
Selkä on edelleen perskulen kipeä ja tuntuu siltä ettei tästä ihan heti edes toivuta. Tosi paska homma. Keskiviikkona menen taas hoitoja hakemaan ja jumpattu on kotona, mutta kivut on pysyneet samoina, jos ei jopa hiukan lisäntyneetkin.

Tähän treenaamisen vähyyteen lisätään tämä työn kurjuus niin puuro on aika valmista. Tämä kevät aika kun on hyvin helvetillinen töiden osalta. On kaiken maailman anomuksia, lomien järjestelyitä, laitosten tulevaisuuksien suunnittelua, budjettiinkin(lähinnä sen tekoon) pitäisi alkaa valmistautua ja omat lomatkin pitäisi ehtiä pitämään(2 viikkoa) viimeistään huhtikuussa.

On olemassa kaksi hyvää nyrkkisääntöä kuitenkin jotka auttavat tiukoissa paikoissa... 
1. Se mikä ei tapa, vahvistaa
ja
2. Kuolema kuittaa univelan, heh...

Näihin sanoihin ja näihin tunnelmiin hymyssä suin eteenpäin kuitenkin...

-poikasi Teemu-